1300 g. p. n. e.
Već 400 godina Hebreji su robovi Egipta.
Grade njegove kipove, njegove gradove, njegovu slavu.
U cijelom tom vremenu nisu zaboravili svoju domovinu.
Ni svog Boga.
Bog nije zaboravio njih.
E G Z O D U S BOGOVI I KRALJEVI
Faraonova palača Memfis
Istina je da se šesnaest tisuća hetitskih vojnika ulogorilo kod Kadeša.
Manje je jasan razlog.
Hetiti nastoje prijeći granicu.
Očito.
Zašto bi inače bili tamo?
Zato što očekuju našu invaziju, prema dojavama koje imamo.
Misle da smo mi
ti koji pripremaju napad, što nije točno.
Ono što ne želim učiniti, i neću učiniti, jest sjediti ovdje
i čekati da zapodjenemo borbu s hetitskim vojskama
pred zidinama palače.
Dođite.
Što kazuju iznutrice?
Ništa one ne "kazuju".
One naznačuju.
A to podliježe tumačenju.
Onda ih protumači.
Hoćemo li pobijediti ili ne ako prvi napadnemo?
Želim čuti da ili ne.
A odgovor na to nije jasan.
Ali nešto drugo jest.
U boju će jedan vođa biti spašen.
A njegov će spasitelj jednoga dana postati vođa.
Onda bi iznutrice trebale kazati i to
da ćemo se odreći razuma
i pustiti da nas vode znamenja.
Velika Sekmet,
Faraon pije u tvoje ime
i moli se za pobjedu nad Hetitima kod Kadeša.
Kada dođe tvoje vrijeme, neka ti prvi potez bude da je se riješiš.
I hoću.
Ne znam zašto se moj otac neće.
Ali, za svaki slučaj,
ako me tamo vidiš u stvarnoj opasnosti, zaputi se u suprotnom smjeru.
Ozbiljno ti kažem.
Kad vas gledam, još uvijek vidim dva dječaka
koji su odrasli zajedno, bliski kao braća.
Ako iz bilo kojeg razloga
ikada to zaboravite,
neka vas ovi mačevi podsjete.
Dovoljno su dugi da vam služe i pri jahanju,
a ne tako dugi da se spotičete o njih.
Ovo je njegov. Ti imaš moj.
Tako i treba. Tako to hoću.
Imate mač onoga drugoga da biste čuvali jedan drugoga.
Obećajte mi da će tako biti.
Zauvijek.
Seti! Seti! Seti!
Seti!
Tamo!
Razmjesti diviziju Amun na sjever, diviziju Ra u sredinu,
a Ptah na jug. Set ćemo zadržati u pričuvi.
U pričuvi. -Da.
Bolje da usredotočimo snage na sredinu.
Usredotoči ti svoje na borbu.
Vođenje vojske prepusti meni.
Pali!
Juriš!
Odvedite Ramzesa! Idite!
Idite!
Vozi me natrag! Vozi me natrag!
Mojsije! Mojsije! Mojsije!
Mojsije.
Što se tamo zbilo?
Ništa.
Isto sam pitao i zapovjednike. I oni su mi lagali.
A to me zamara.
On misli da se nešto zbilo.
Ali nije. -A to znači?
Nadsvećenica. Njezino proročanstvo.
Rekla je da ne vidi tko će pobijediti.
Ono drugo. "Vođa će biti spašen."
I tako dalje.
Spasio si život mog sina?
Da.
Sjedni.
Zahvala nije dovoljna.
Ali hvala ti.
Znam da ne vjeruješ ni u znamenja ni u proročanstva.
Ali ja vjerujem u njih.
A ja to poštujem.
Ali ovo je nevažno.
To čak i nema smisla.
Jer ti nisi moje krvi.
Da.
Točno, ne možeš me naslijediti.
Ne na uvriježen način.
Ni na bilo koji način.
Na bilo koji način zamisliv dok tu sjedimo.
Grozno je reći takvo što o vlastitom sinu, ali...
Prije bih tebi nego njemu povjerio vodstvo.
"Hetitski dvokoličari"
"probili su našu obranu i krenuli u napad."
"Našao sam se okružen neprijateljima"
"bez vojnika, bez štitonoše,"
"suočen s očajničkom borbom za život."
"Samo sam uz pomoć bogova"
"uspio poraziti napadače"
"i priključiti se diviziji Ra."
Stani tu.
Bi li htio nešto drugačije sročiti?
Ne.
Da nastavim? -Ne, ostatak je sigurno u redu.
Što je sljedeće?
Pitom.
Zbog čega?
Zbog tamošnjeg stanja. Zbog robova.
Dobro. Ramzese.
Što?
Idi onamo, sastani se s potkraljem, izvidi stvar i izvijesti.
Ja?
Jednog dana će ti pripasti. Iskaži zanimanje za nj.
Što još?
Idem ja do potkralja.
Ne.
Idem ja.
To je nedostojno tebe.
Nedostojno je svakog vojskovođe.
Ja ću.
Ramzese.
Možemo li zaboraviti
što se zbilo na bojnom polju?
Da su nam položaji bili obrnuti,
i ja bih tebi spasio život.
Znam. Znam.
Bio je to dobar hitac.
Makar su ti bogovi vodili ruku.
Malo otrova u krvi dobro dođe.
Smanji ti ranjivost na idući otrovni ugriz.
Možda čak i na ugriz mog oca.
Pitom
Dobrodošao u Pitom.
Naviknut ćeš se na smrad.
Čini se da potkralj uživa u dobrom dijelu svojih sredstava.
Ne želi svatko ovaj posao, gospodaru.
Izvjesna količna naslade neophodna je da se zadrži polet.
Znaš li u čemu je nevolja? Ljudi u današnje vrijeme predugo žive.
Svake godine smrtnost sve više kaska za rođenjima.
A ovaj narod...
Množi se kao da mu je to zabava.
U tome je nevolja? U porastu radne snage?
Ne, naravno da nije. To je dobro za proizvodnju.
Naravno da jest, ali samo do izvjesne mjere.
Kada te to stanovništvo želi ubiti, da, to je nevolja.
Zato, ili ću dobiti više vojske da mogu održavati red...
Ili krećem trijebiti stado.
Ako počneš klati ljude
isključivo zbog te neosnovane teorije,
izazvat ćeš upravo ono što kažeš da želiš izbjeći.
Dobro, onda mi daj vojsku.
Otiđimo razgovarati s njima. -Zašto, za ime svega?
Zabrinjava te mogućnost pobune. Otkrijmo je li ta briga stvarna.
Razgovaranjem s njima?
Promatranjem, dok ja razgovaram s njima.
Mnogo se toga može reći o čovjeku
dok ga se gleda u oči.
Daj da ti ja kažem nešto
o Hebrejima.
Zavjerenički je to, ratoboran narod.
Znaš li što znači riječ "Izraelićanin" na njihovom jeziku?
"Onaj koji se bori s Bogom."
"Onaj koji se hrva s Bogom."
Postoji razlika.
Možda nisam tako obrazovan kao ti, na što me očito želiš podsjetiti.
Ali ja se moram svakodnevno baktati s njima.
Znam o čemu govorim.
Ne moraš sa mnom. Sâm ću otići među njih.
Stoj!
Zašto ga kažnjavaš?
Zbog stalnog neposluha, gospodaru.
Zašto se smiješi?
Kaže da ne osjeća bol, gospodaru.
Zašto ga onda bičuješ?
Niste okupljeni nasumce.
Tražio sam vidjeti
starješine.
Dajte. Za što se molite?
Molimo se da opet vidimo Kanaan.
Kanaan, opet? Niste ga nikad vidjeli.
Ja sam vidio Kanaan.
Nastavaju ga plemena okrutnija od egipatske vojske.
Zato se nećete vratiti onamo.
Ili odande, ako odete.
Bog kaže drugačije. -Koji to bog?
Vaš bog? Abrahamov Bog?
Bog koji kazuje da ste posebni?
Da ste izabrani?
Slušaj me. Dođi. Ustaj.
Dođi ovamo.
Vara se.
Vidim da te nisam uvjerio, što je nezgodno.
Jer uz nerealna vjerovanja leži fanatizam,
a uz to, pobuna, a uz to, revolucija.
A sve to počinje od starješina.
Kako se zoveš?
Kako se ti zoveš?
Reći ću ti.
Ja sam Mojsije, sin Bitje,
unuk Horemhebov.
Zapišite imena ovoga i ostalih.
Dovedite iduću skupinu.
Zovem se Nun.
Gospodaru!
Stoj tamo! -Propusti ga.
Starješina ti mora nešto reći.
Ali ne ovdje.
Reci gdje i kada.
U kući molitve, noćas.
Izvoli.
Vidim da si preživio svoju pustolovinu.
Oprosti što si opet morao čekati. -Ne čekam.
Kako je prošao put u kamenolom? -Dobro.
Vidio si što trpim.
Reci.
Mogu li ti donijeti još koji svoj spis prije nego što odeš?
Možeš mi reći nešto.
Je li sve ovo uredno prijavljeno Memfisu?
Je li to odobreno? Imaš li to napismeno?
Naravno. U arhivu je.
Neće ti smetati da provjerimo?
Naravno da mi neće smetati.
Ali ne shvaćam što nije u redu. Jesam li te nekako ozlovoljio?
A ako je tako, mogu li te nekako udobrovoljiti?
Možeš prestati živjeti kao kralj.
Jer to nisi.
"I osvojit ćete zemlju Kanaan."
Kanaan je već osvojen.
Bog nam obećava povratak.
U lancima ili u lijesovima?
Kao slobodnim ljudima
u zemlju kojom teku med i mlijeko.
Mogu li barem oni pričekati vani? Nismo opasni.
Pričekajte kod konja.
Vjeruješ li u slučajnosti?
Koliko i u bilo što.
Mislim da ovo nije slučajnost.
Što to?
Tvoj dolazak u Pitom.
Zašto si došao?
Poslom.
Sjednite.
Tko ti je otac?
Znam da ne znaš njegovo ime.
Tek da je bio Faraonov vojskovođa
čije ti ime majka nije rekla.
Vidim da ti postaje nelagodno.
Ovo će te zanimati.
Nije postojao vojskovođa.
Tvoja majka,
žena koju zoveš majkom, nema svoje djece.
Rođen si kao rob.
Ne idi. Ne idi.
Bolje ti je da odem.
Odlazim.
Ako sada odeš, samo ćeš se vratiti. Zato što...
Znaš da nešto nije u redu. Oduvijek to osjećaš.
Molim te.
Svi van.
Van.
U godini tvog rođenja
postojalo je proročanstvo da će nam se roditi vođa
koji će nas osloboditi iz sužanjstva.
I zato je iz Memfisa stigao ukaz
da se Hebrejima ima ubiti svaki prvorođenac.
Tvoji su roditelji htjeli to izbjeći.
Svaka mogućnost da ti preživiš bila je bolja od nikakve mogućnosti.
Predali su te tvojoj sestri.
Odnijela te je u košarici do obala Rijeke
i pustila da otploviš onamo gdje je znala
da se kupa Bitja, kći faraona Paramesua.
Bitja je uzela tebe, kao i sestru ti Mirjam za služavku,
pa te odgojila kao rođenoga.
Vjerojatno te čak i voljela.
Ali nikad nije ni tebi, ni bilo kom drugom, rekla istinu.
Ti si Hebrej.
Istinu?
Istina glasi da to čak i nije naročito dobra priča.
A tvrde da su pripadnici tvog naroda
dobri pripovjedači.
Ti, robe.
Ti!
Očekujete li nagradu za ovu dojavu?
Nagrada nam je što možemo služiti tebi.
Imajući to u vidu, kad bi postojao
neki zalog koji imaš na umu povrh toga,
ne bismo ga odbili.
Što kažete na ovo, onda?
Što kažete na to da vas ne ubijem?
To bi bila dostatna plaća.
Koji ste vi narod.
Molim, otiđite.
Molim.
Kako je prošlo?
Možemo drugi put o tome.
Možemo sada o tome.
Makar da mi pruži predah od ove vojske smrknutih liječnika.
Sjedni.
Temeljito pregledavamo sve gradske spise
i čovjek je očito lopov.
Jedna od žalosnijih životnih ironija je to što su
ljudi koji žude za moći
najsposobiji kad je stječu i najnesposobniji kad je koriste.
Što je, Mojsije?
Bolestan si.
Nešto drugo tebe tišti.
Vidim ja to.
Ne, ništa drugo.
Donosili ti bogovi
pozornost, pomlađivanje i zaštitu
u svakom trenutku vječnog života.
I nalijevo.
Ne, tebi nalijevo.
Više, više, više.
Dobro.
Visok je.
Spomenici su spomenici
s razlogom. Pružaju nadahnuće.
Nadahnuće za što, u ovom slučaju?
U ovom i u svakom slučaju, za moć.
Reci to naglas, o čemu god se radilo.
Potkralj Pitoma je vani.
Nije na dnevnom redu.
Neka se vrati u Pitom sve dok ne bude.
Ne, trebamo to riješiti.
Uvedi ga.
Ako si došao moliti novoga kralja za oprost,
ništa od toga.
Uhitite ga.
Čekajte, molim vas.
Smijem li barem odgovoriti?
Molim te.
To je u tvom interesu.
Neka bude kratko. -Bit će.
Nasamo pred kraljem.
Moj savjet je da
on i ostali vojskovođe također napuste prostoriju.
Stvarno?
To je tvoj savjet?
Ti nisi njegov savjetnik.
Tako je. Ti si.
Tako je.
Mojsije.
Svi osim potkralja...
Van.
Grozna vijest.
Tu si.
Dakle...
Potkralj.
Nisi ga uhitio.
Nisi prihvatio savjet svoga Glavnog savjetnika.
Ne, došao je.
Kazao mi je za incident vezan uz dva stražara,
od kojih je jedan preživio napad.
A ja sam njemu kazao da me ne zanima.
A onda mi je ispričao krajnje nevjerojatnu priču.
Čuo ju je, kaže, od vrlo pouzdanih izvora.
Zatim je, pod pritiskom,
priznao da su to bili hebrejski uhode.
Znaš na što mislim.
Da.
I kako to tumačiš?
Mislim da je to uvredljivo. A mislim i da je smiješno.
Da. Da!
Ti, baš ti, da si Hebrej.
A ja sam rekao:
Kako da vjerujem u takvu priču?
Bratiću...
Ne možeš.
Što ako se usudim ne povjerovati, Mojsije?
Što da radim?
Bitja!
Majko.
Čovjek je lopov.
Moj sin to otkrije.
A ne ti.
I on to dojavi tvom ocu, koji bi bio objesio tog lopova,
da sâm nije bio na samrti.
Vjeruješ u njegove jadne, sebične laži. -Zanima me samo je li to istina.
Nisam tražio tiradu.
Daljnji razgovor o toj temi
dao bi joj uvažavanje.
A to neću. -Odgovori na pitanje.
Da ili ne?
Govorim li tebi?
Uvedite je. Uvedite je.
Smjesta!
Mirjam!
Dođi. Sjedni. Sjedni za stol.
Dakle, postavit ću ti neka pitanja
koja će ti zvučati vrlo čudno.
Samo hoću da istinito odgovoriš.
Odakle poznaješ Mojsija?
Znaš odakle ga poznajem.
Kao i tebe.
Pomogla sam odgojiti vas obojicu.
Znači, nisi njegova sestra?
Naravno da nisam.
A nisi ni Hebrejka.
Ne.
Stavi ruku na stol.
Ramzese... -Ne budi glup!
Ne govorim tebi!
Govorim njoj.
Cijelu ruku na stol, Mirjam.
Hvala.
Ramzese...
Ne idi dalje s ovim.
Da ne idem dalje s ovim, ili što?
Ne idi dalje s ovim.
Jesi li baš siguran u to?
Makni ruku s mača, ili zamahni njime, smjesta.
Ili bi možda ti htio odgovoriti na pitanje?
Onda ću nastaviti.
Mirjam, pitat ću te opet.
Ako mi opet kažeš ne,
ispričavam se za ono što slijedi.
Jesi li ti njegova sestra?
Ne.
Da!
Ne treba ti razlog da ga ubiješ, ali imaš ga.
Ovo je bila veleizdaja. -Kako?
Priznao je da je znao.
To nije bilo priznanje!
Samo nije htio da joj odsiječem ruku!
Vidio sam mu to u očima.
On ne vjeruje u ovu priču.
Ja ne želim vjerovati u nju!
Ti želiš vjerovati, jer to je prilika da ga se riješiš,
što oduvijek želiš.
Nisam rekla da ga prognaš, rekla sam da ga ubiješ.
To će sigurno i uslijediti
tamo kamo on ide.
Hajane.
Dopusti da razgovaram s majkom.
Da, gospodine, da.
Dođi, Mirjam.
Ne bi svaki čovjek zaštitio služavku koja mu nije više od toga.
Svakako ne nitko drugi u ovoj obitelji.
Uključujući mene.
Ja ne bih bila voljna reći to što je on htio čuti.
A ne bi ni ona.
Toliko te mi volimo.
"Mi"?
To nije istina.
Istina je.
Nosio si ovo kad sam te donijela do Rijeke.
Skinula sam ti je iz očitih razloga.
To si ti.
Spona između tebe i naše majke.
Sestra ti je spasila život.
Sada si ti spasio njezin.
Moše.
Mirjam.
Žao mi je, gospodine.
Mojsije!
Nemam ništa vrijedno krađe.
Konj mi je uginuo.
Nismo tu zbog tvog konja, Moše.
Tiranski tjesnac, Crveno more
Podigni malo.
Što vam je?
Ne prestajte. Samo radite.
Ti, daj vode za naše koze.
Ti.
Čekaj na svoj red.
Odmaknite životinje od korita.
Opet je vaš.
Odakle si?
Sa zapada.
Kamo ideš?
Na istok.
Što si učinio?
Kako to misliš?
Počinio si neki zločin?
S dužnim poštovanjem, tvoje su me kćeri pozvale na objed.
Nisu mi rekle da ću biti ispitivan.
Žao mi je.
Samo sam znatiželjan.
Slobodno se umij prije večere,
ako ti to odgovara, te prenoći ako želiš
prije nego što nastaviš
onamo kamo već ideš.
Hvala.
Opiši Memfis osobi
koja nikad nije bila tamo, a nikad i neće.
On je...
Ne bih htio reći civiliziran,
jer nije mi želja uvrijediti, ali da, civiliziran je.
Ima tamo više toga od koza i ovaca.
Ima i tu više od toga.
Stvarno? Gdje?
Oprosti, to je bilo neuljudno.
To je bilo neuljudno.
Nisam neznalica samo zato što živim tu.
To mi je jasno.
Mogu ti reći jedno.
Ovo je daleko
najljepše mjesto
na putu odande dovde.
I zato odlaziš?
Naravno.
Ovdje nema ničega za nekog poput mene.
Kada?
Danas?
Upamtite ovaj trenutak u vremenu,
jer nakon ovih zavjeta
kazivat ćete svijetu:
"Ovo je moj muž." "Ovo je moja žena."
Ja, Sipora...
Ja, Mojsije...
Uzimam tebe, Sipora... -Uzimam tebe, Mojsije...
Da ne budeš nitko drugi nego ti.
Jer volim ono što o tebi znam.
Jer se uzdam u ono što još ne znam.
S poštovanjem
prema tvojoj cjelovitosti
i vjerom
u tvoju trajnu ljubav prema meni.
U svemu što nam život donijeti može...
Prisežem te voljeti.
Tko te usrećuje?
Ti.
Što ti je najvažnije u životu?
Ti.
Gdje bi radije bio?
Nigdje.
A kad ćeš me ostaviti?
Nikad.
Nastavi.
Nakon 9 godina
Kažem "kao takvoj".
Neću raspravljati o svojoj grobnici, kao takvoj.
Hoću raspravljati o tome zašto ti cijelo vrijeme želiš raspravljati o njoj.
S poštovanjem,
trebala je biti prva gradnja po dolasku na vlast.
Bit će to velik projekt, kako se može i zamisliti.
Kao što je i moja kuća, očito.
Postoji li problem s palačom?
Nije završena.
Ubrzo će biti.
Rekao si to prije mnogo mjeseci. A za to vrijeme živim
kao Beduin.
Dovršite je.
Brže!
Ili moram nekoga ubiti?
Mislim da je svima jasno.
Dobro bacaš, oče.
Samo ciljaj malo više.
Zamalo.
Jesi li ikada bio na vrhu?
Ne.
Bi li to htio?
Majka kaže da je zabranjeno.
Tko je zabranio?
Naš Bog.
Naš nam Bog
brani da se penjemo na gore?
Ne na svaku goru.
Samo na onu.
To je Božja gora.
Zbunjuješ ga.
Nije mi to namjera.
Je li dobro da naš sin raste bez vjere u bilo što?
Je li loše da raste s vjerom u sebe?
To je moja vjera. -Znam.
Kao i njegova. -Shvaćam.
Može odlučiti kad bude stariji.
Da. -Baš kao i ti.
Već je uvelike sličan meni.
Moše.
Pomozi!
Mislim da mi je noga slomljena.
Više od toga.
Što si rekao?
Tko si ti?
Ja sam pastir.
Mislio sam da si vojskovođa.
Treba mi vojskovođa.
Zašto?
Za borbu.
Za što drugo?
Za borbu protiv koga?
Za što?
Mislim da znaš.
Mislim da trebaš otići da vidiš što se sad zbiva s tvojim narodom.
On neće biti u miru sve do tada.
Ili, zar oni ne tvore narod,
po tvome mišljenju?
Tko si ti?
Ja jesam.
Dobio si udarac u glavu.
Sve što si vidio,
ili misliš da si poslije toga vidio,
bila je posljedica toga. -Oluja...
Oluja je počela prije nego što sam dobio udarac u glavu.
To nije bila oluja. -Dobro, dobro.
Ona oluja je bila nešto.
Bila je nešto drugo.
Ali dječak ti je bio samo u glavi. -Odakle znaš?
Odakle znaš? -Zato što Bog nije dječak!
Kako onda izgleda?
Opiši ga. Opiši ga nekom poput mene.
Ti znaš kako izgleda?
Da. Zvučim... zvučim kao da buncam.
Da.
Samo ti treba još odmora. -Da. Da.
Moram ti nešto kazati.
Nisam ti bio potpuno iskren.
Oko čega?
Oko toga tko sam.
Oko toga što sam učinio i tko sam bio.
I što osjećam.
Oko toga što osjećaš o meni? -Ne.
Ne, oko toga sam ti bio iskren.
Odmori se.
-Ne ostavljaj me.
Ne. Ne.
Moše.
Geršone?
Što ti tu radiš?
Ništa.
Ne mogu zaspati.
Brineš se zbog mene?
Da.
Nemoj.
Bit će mi dobro.
Što je to?
Kako ti izgleda?
Uđi u kuću.
Uđi u kuću!
Što će ti sve to?
Da zajamči da ću te opet vidjeti.
Ostavi to i možeš me gledati zauvijek.
Što ovo znači?
To je netko koga sam nekoć poznavao.
Ovo nije zauvijek.
Vidjet ću te opet.
Vjeruješ li mi?
Tako treba.
Nikad ne govori samo ono što ljudi žele čuti.
Ali hoću.
Vidjet ću te opet.
Hoćeš li mi ovo sačuvati?
Geršone.
Geršone, molim te, pogledaj me.
Kakav to bog kaže čovjeku
da napusti svoju obitelj?
Ako ti to shvaćaš, shvatit ću i ja.
Ne shvaćam.
Zato ne mogu odgovoriti na to.
Ako je to značenje vjere, odreći ću se svoje
da tebe zadržim.
Ne diraj me.
Idi.
Idi!
Oče, imaš li mi mlijeka za dati?
Da.
Odakle stižeš?
Stižem s mora.
Uzak je to i opasan put.
Hvala ti, oče.
Jošua. Sjećam te se.
Još uvijek ne osjećaš bol?
Drži konja na oku.
Hvala ti. -Dobro nam se vratio, brate.
Aron.
Tvoj brat.
Itamare.
Itamare, ovo je
tvoj slavni stric Mojsije.
Nekoć je bio princ Egipta.
Dobro sam.
Svi smo dobro.
Tako mirno spavaš, sine moj.
Zato što znaš da te volim.
Ja nikad nisam tako mirno spavao.
Kažu da ti se sada
trebam obraćati kao Ramzesu Velikome.
Mojsije.
Živ si.
Drago mi je što si živ. -Stvarno?
Jesi li zato poslao samo dva atentatora da me ubiju?
Moja majka.
Ne krivi nju. -Da, htjela te je ubiti.
Što misliš, tko ti je sakrio mač tamo gdje ćeš ga naći?
Mojsije.
Nisam došao
preoteti tvoje prijestolje.
Niti zbog onog proročanstva koje te tako brine. Riječ je o nečem drugom.
Kažu mi
da se ovdašnje stanje
jako pogoršalo.
Stanje je bolje nego ikad, Mojsije.
Ne.
Imamo red. -Red? Red?
Robovi...
Njihova tijela sada danonoćno gore.
Svojim sam očima to vidio.
To zoveš redom?
To su robovi.
Ne, nisu. -Što očekuješ?
Oni su Egipćani. Poštuj ih kao takve. Trebaju imati jednaka prava.
Trebaju biti plaćeni za svoj posao. Ili im moraš dati slobodu.
To nisu Egipćani.
To su robovi, Mojsije. Što drugo očekuješ?
Ne bi znali što će
kad bi ih se odjednom pustilo da se sami snalaze, kao životinje.
Ne zovi ih životinjama!
Slušaj, već je samo s gospodarskog stanovišta
to što tražiš
problematično, u najmanju ruku.
Nisam očekivao čuti jednostavno da.
Ali ne želim čuti jednostavno ne.
To ti meni sada kažeš? Kažeš mi ne?
Ne kažem ne.
Kažem: vrijeme.
Vrijeme.
Slušaš Hebreje.
Ne slušam Hebreje.
S kime onda razgovaraš?
S Bogom.
S kojim bogom?
Ne razmišljaš valjda ozbiljno o njegovom prijedlogu.
Je li to prijedlog?
Ako ti čovjek drži bodež pod grkljanom, ministre?
Je li? -Prihvaćam ispravak.
To je zahtjev.
Sišao je s uma.
Pronašao je nekakvog boga. Svog boga.
Ne nekog našeg.
Zato bih htio da se Mojsija...
Hoću da se Mojsija ubije.
Jeste li me čuli?
Da.
Onda idite.
Kao i...
Njegovu obitelj.
Mojsije.
Gdje je Mojsije?
Mojsije? Gdje je Mojsije?
Mojsije.
Njegova obitelj.
Gdje su?
Ovo nije Mojsije.
Ovo nije njegova obitelj.
Ovo su čovjek,
njegova žena
i njegovo dijete
koji su na jednostavno pitanje: "Gdje je on?"
odgovorili: "Ne znamo."
Ponesite ovaj prizor večeras sa sobom kući
i porazgovarajte o tome zašto ste ga voljni štititi
kad znate da će se sutra u ovo vrijeme
još jedna obitelj nalaziti
tu gdje je sad ova.
I još jedna dan poslije.
I dan poslije toga.
Usuđujem li se reći vaša?
Produži.
Hoću se priključiti borbi.
Onamo.
Jošua, posluži se koljenom.
Dobar je.
Otvori oba oka!
Zatakni! Zapni!
Odapni!
Pristupi.
Zatakni. Zapni.
Odapni!
Zapni!
Odapni!
Zapni!
Odapni!
Opet!
Dvije su vrste ratovanja.
Obje uvjetuje brojnost.
Uz veću brojnost
neprijatelja napadnete čeomice!
Ubodete ga u srce!
Uz manju brojnost napadnete ga s boka.
Presiječete mu dotok krvi
što napaja srce.
Opskrbu vojske.
Ne!
Opskrbu naroda.
Njegovu hranu.
Njegovu imovinu.
Njegovu udobnost.
Što bi to postiglo?
Sve.
Samo ga egipatski narod
može prisiliti da prihvati naš zahtjev
da nam dade slobodu. Moramo prisiliti narod
da ga natjera da pristane!
Da?
Da!
Da?
Da!
Sa mnom!
Spremni.
Ništa nećeš poduzeti?
Nisam to rekao.
Gdje si dosad? -Gledao sam tvoje neuspjehe.
Za ratove iscrpljivanja treba vremena.
Ovim tempom, trebat će ti godine.
Cijeli naraštaj.
Spreman sam se boriti tako dugo.
Ja nisam.
Mislio sam da napredujemo.
Znaš, nestrpljiv si.
Nakon četiri stotine godina ropstva.
Jesam li ja jedini koji tu sjedi, a da sve dosad ništa nije poduzeo?
Da znaš da znam
ponešto o ratovanju.
Ipak, ako me nećeš saslušati,
zašto si me onda odveo
od moje obitelji?
Nisam ja.
Nego ti.
Ja ti ne trebam.
Možda i ne.
Što da onda radim? Ništa?
Zasad...
Možeš gledati.
Nebeska božice Kebehet, ponizno te pozivam
da pročistiš vode naše životvorne Rijeke.
Kako će dugo to trajati?
Neće dugo.
Ali dulje od toga.
Ramzese! Ramzese!
Da?
Dosta!
Učini nešto!
To su samo žabe.
Odbij, odbij.
Nečista je.
Ne, ne, ne. Ne pij.
Nečista je.
Nil u sebi, kao što znamo, nosi izvjesnu količinu ilovače.
Ove je godine ima mnogo više nego inače.
Nose je struje, taloži se na koritima
i nadiže se od mahnitog bacakanja krokodila.
To bacakanje ne samo da je
dramatično promijenilo boju vode, nego ju je i zagadilo,
do te mjere da riba ugiba.
Ali žabe, kao što znamo,
mogu izaći iz vode kad su na to primorane.
Tako je i bilo.
Ali žabama svejedno treba voda,
pa kad je ne mogu naći na ulicama našega grada,
što bude s njima?
Uginu?
Uginu!
I onda se raspadaju.
I onda dođu bube i dođu ličinke i dođu muhe.
I onda...
I onda što?
Muhe uginu.
Glasnije.
Na hebrejskom je.
Na hebrejskom?
Pročitaj.
"Ove su katastrofe"
"djelo Božje"
"i nisu završile. Još će se pogoršati."
"Moramo iznaći nagodbu"
"za obostrano dobro."
Dakle, djelo Božje.
Evo vam moje nagodbe.
Radne norme će se udvostručiti
i nećete dobiti slamu
za izradu svojih opeka.
Možda će vam je
dati taj vaš bog.
Isprva me se dojmilo.
Ne više.
Ovo pogađa sve.
Koga to onda kažnjavaš?
Što mu je?
Bolestan je.
Što je ovo?
Ti si ovo učinio? -Nisam ja.
Jesi li ti? -Ne, ne!
Što mu se dogodilo?
Ostvarili smo velike napretke u medicini.
Ipak, još nekoliko skrivenih bolesti ne shvaćamo u cijelosti.
Životinje nisu pošteđene,
pa postoje izvjesna nagađanja
da se te boljetice mogu preseliti s najmanjeg stvorenja.
Poput...
Muhe.
Jesi li odskora bila do Rijeke?
Ponovno sam pozvala Kebehet.
I još šest bogova.
Je li to sve?
Jesi li završio?
Ja jesam.
Želiš li nešto reći svojim izbivanjem?
Misliš li me time poniziti?
Jer nećeš!
Prve dojave nam kazuju
da je izgubljeno više od deset milijuna četvornih lakata uroda.
Intendant predlaže da vratimo
dio zaliha u civilni hambar.
Bio bi to milosrdan čin.
Tvoj narod gladuje.
Želiš li time reći da bih i ja trebao gladovati?
Ne.
Narod ima vode napretek.
Izdržat će.
Ciljaj!
Pali!
Ciljaj!
Pali!
Jesi li to ti?
Mojsije?
Brate?
Jesi li došao pregovarati?
Jer ja sam spreman.
Budući da imam ponudu za tebe.
Dogodi li se još jedna stvar,
svojom ću vas nedaćom snaći.
Znaš, svako hebrejsko dijete
koje još nije prohodalo
nikada i neće.
Jer sve ću ih utopiti u Nilu.
Kako si se i ti trebao.
Kažeš da ti nisi prouzročio sve ovo?
Nego taj tvoj bog?
Ja sam bog! Ja sam bog!
Daj da zato samo vidimo tko je uspješniji u ubijanju.
Ti.
Taj bog.
Ili ja.
Lijepo od tebe što si došao.
Dao ti je što si tražio?
Nije još. Ali njegov se narod počinje buniti.
A njegova vojska? -I ona će.
Ne slažem se.
Mora se dogoditi nešto gore.
Ne slažem se.
Bilo što gore od ovoga bilo bi... -Bilo bi što?
Što si kanio reći?
Okrutno? Nečovječno?
Nije mi lako gledati
kako narod s kojim sam odrastao trpi ovolike patnje.
A narod s kojim nisi odrastao?
Koliko si mislio na njega?
I dalje ga ne smatraš svojim, zar ne?
Dokle god vojska podržava Ramzesa ništa se neće promijeniti.
Bilo što gore je puka osveta!
Osveta? Nakon četiri stotine godina nemilosrdnog pokoravanja?
Ti faraoni koji umišljaju da su živi bogovi obični su ljudi od krvi i mesa!
Hoću ih vidjeti na koljenima dok preklinju da ovo prestane!
Dosta mi je razgovora s glasnikom!
Vojskovođo!
Čuo sam Ramzesovu konačnu prijetnju.
Zato daj da ti kažem što sada slijedi.
Ne. Ne.
Ne možeš to učiniti.
Ne želim imati veze s tim!
Stoj!
Stani! -Mojsije?
Pustite ga.
Hajane. -Mojsije.
Mogao bih dati da te ubiju.
Ne bih rekao.
Osim ako me svojeručno ne ubiješ.
Tvoji su me vojnici pustili ovamo.
Više ne pregovaram.
Nisam došao zbog toga.
Došao sam ti reći da stiže nešto
što je izvan moje moći.
Nešto što će pogoditi tisuće
i tisuće građana.
I pogodit će tebe posve osobno, Ramzese, ako ne prihvatiš ono što sam tražio
i javno to ne objaviš
prije nego što sunce zađe.
Ramzese.
Ne okreći mi leđa!
Ovo nema veze s tobom i sa mnom.
Ovdje je riječ o nečemu daleko većem.
Riječ je o opstanku Egipta. Shvaćaš li to?
Do zalaska sunca.
Nakon toga bit će prekasno.
Što će biti prekasno?
Čuvaj svoje dijete.
Čuvaj noćas svoje dijete.
Moje dijete?
Je li to prijetnja?
Je li to prijetnja? Mojsije!
Mojsije!
Recite svima
da zakolju jaganjca
i obilježe svoja vrata
i vratnice večeras
njegovom krvlju.
Zašto?
Žalit ćemo za jaganjcima ako nemam pravo.
Ako imam pravo,
navijeke ćemo ih blagoslivati.
Benu? Benu?
Ne!
Ramzese?
Ramzese.
Ne!
Zaharija?
Klekni!
Izlazi!
Ubojico!
Djecoubojico!
Njihova su djeca sinoć umrla.
Kao što je i moje.
Je li to tvoj bog?
Ubojica djece?
Kakvi fanatici mogu štovati takvog boga?
Nijedno hebrejsko dijete sinoć nije umrlo.
Odlazite
odavde.
Idite.
Svi do zadnjega!
Idite!
Idite u Kanaan, ako to hoćete.
Vratite se u tu domovinu o kojoj sanjate.
Ali idite!
Na tvoju zapovijed.
Ovim sam putem ja išao.
Odavde idemo na jug do Crvenog mora.
Tjesnac je ovdje. Za oseke ga možemo prijeći pješice.
Znaš li zašto tako mirno spavaš, sine moj?
Zato što znaš da te volim.
S dužnim poštovanjem,
ako mislimo opet zarobiti četiristo tisuća robova,
moglo bi nam zatrebati više od tri divizije.
Nećemo nikoga opet zarobiti.
Naprijed!
Trebamo se odmoriti.
Ne.
Nećemo biti sigurni sve dok ne prijeđemo more.
Moše!
Ramzes.
Četiri tisuće ljudi.
Tisuću dvokolica.
Koliko su iza nas?
Na četiri dana.
Manje, ako ne odmaraju konje.
Ramzese!
Moramo odmoriti konje.
Kao i ljude!
Tjesnac je u onom smjeru.
Najduži, najlakši put
vodi niz zapadnu obalu.
Ili idemo kroz gorje.
Kroz gorje?
Zašto? Zašto da ne odemo onuda?
Možemo, ali može i Ramzes.
Gorski prijevoji su opasni,
ali preuski su za Ramzesove dvokolice.
Ne bi mogao za nama. To bi nam dalo potrebnog vremena.
Što ti Bog kaže?
Kroz gorje.
Možemo li ga proći?
Naprijed!
Kuda ćemo odavde?
Ostanite tu.
Treba nam tvoja pomoć.
Ne znam gdje sam.
Nećeš mi pomoći?
Nećeš pomoći njima.
Ovuda!
Pokret!
Ovuda!
Jesi li siguran?
Sasvim sam siguran.
Pitam, jesi li siguran da može proći naša oprema,
naše dvokolice?
Smatrali su da ono ne može.
Odakle bi oni to znali?
Nikad nisu bili tu.
Mojsije je možda bio.
Je li ovo plima ili oseka?
Nema veze.
Ovo nije tjesnac, zar ne?
Nije.
Znaš li uopće gdje smo?
Da!
Na mjestu smo u svijetu gdje je ispred nas more,
a iza nas vojska!
I što sad?
Bez obzira na vojsku, moramo se odmoriti.
Sve sam ih obmanuo.
Napustio sam svoju obitelj.
Iznevjerio sam tebe.
Nisam ono što sam mislio da sam.
Što je?
Struja.
Jaka je.
Moramo prijeći ovdje.
Moramo prijeći odmah!
Prelazimo ovdje.
Prelazimo ovdje!
Spremite se!
Prelazimo ovdje!
Idite, recite im! Idite!
Tvoje su naredbe
poput udarca egipatskog biča.
Mi više nismo robovi.
A ipak, niste ni slobodni.
Više ne vidite
Kanaan,
zemlju svojih predaka.
Počastili ste me
svojim povjerenjem.
Sad ja vas častim svojom vjerom.
Pođite za mnom i bit ćete slobodni!
Ostanite li, stradat ćete.
Ne bojte se!
Bog je uz nas!
Idite! Spremite se!
Idite!
Bog je uz nas!
Prenesite vijest! Prelazimo ovdje!
Što brže možete, prikupite svoje stvari
i svrstajte se u skupine!
Brzo!
Dođite!
Mirno!
Nadesno, nadesno! Tijesno!
Samo naprijed!
Nema razloga za strah!
Bez brige! Bit ćete sigurni!
Držite se desne strane! Držite se desne strane!
Ramzese!
Stoj!
Stoj! Stoj!
Idi.
Nastavi dalje!
Nastavi dalje! Naprijed!
Tamo.
Jošua!
Arone!
Trk!
Svi u trk!
Pokret!
Trk do obale!
Moše.
Moramo otići!
Ramzese!
Idi!
Ramzese, stoj!
Svi! Okreći se, natrag!
Okreći se, natrag!
Hajane!
Odlazite.
Brate.
Odlazite odmah! To je naredba!
Dođi! Nećeš se nikad vratiti!
Idi!
Brže!
Tu sam samo ja.
Sjedni.
Moja obitelj
nije daleko odavde.
Tvoja obitelj?
Moja druga obitelj. Moja žena, moj sin.
Nego, mislim...
Možda bih ih mogao nagovoriti.
Nagovoriti da nam se pridruže, ali to možda...
Možda nije mudro.
Naravno da nam se trebaju pridružiti.
Još je dug put pred nama.
Štošta se može zbiti.
A onda...
Stignemo, ako stignemo.
Neće nam dati da se nastanimo u Kanaanu?
Smatrat će nas zavojevačima.
Neće imati izbora. Veličinom smo ravni svakom plemenu.
Ravni smo naciji plemena, što me još više brine.
Zašto?
Uz ovoliko ljudi?
Moraš pitati?
Ali svi imamo isti cilj.
Da, sada.
Što će biti kada prestanemo bježati?
Ramzes...
Veliki.
Hvala.
Geršone.
Jesi li učinila što si rekla?
Što sam rekla?
Da ćeš se odreći svoje vjere
da mene zadržiš.
Nisam.
Dobro.
Sada bi ti mogla trebati više nego ikad.
Tko su ti ljudi?
To je moj narod.
Tko te usrećuje?
Ti.
Što ti je najvažnije u životu?
Ti.
Kad ću te ostaviti?
Nikad.
Smijem li nastaviti?
Nastavi.
Što misliš o ovome?
Ne bih to radio
da se ne slažem.
To je točno.
Primijetio sam to kod tebe.
Ne slažeš se uvijek sa mnom.
Ni ti sa mnom, primijetio sam.
No evo nas, još razgovaramo.
Ali ne još zadugo.
Vođa može posrnuti.
Ali kamen
će istrajati.
Ovi će ih zakoni voditi umjesto tebe.
Ako se ne slažeš,
odloži čekić.
ZA MOG BRATA, TONYJA SCOTTA
PREVEO VLADIMIR CVETKOVIĆ SEVER
DISTRIBUCIJA BLITZ FILM I VIDEO